Pohyb bez automatického naťahovania je dnes niečo, na čo sa dá pozerať. Automatika je dnes taká bežná, že komplikáciu samonáťahu už sotva možno považovať za komplikáciu. Ale nebolo to tak vždy. Kedy vlastne došlo k tejto "automatizácii" mechanických hodiniek, ako prebiehala a kam môže smerovať?
O čom hovoríme?
O automatizácii? Zjednodušene povedané, o mechanických hodinkách (t. j. bez batérie a integrovaného obvodu), ktoré majú na rozdiel od mechanických hodiniek s ručným náťahom prístroj na automatické naťahovanie pera – rotor. Hodinky sa teda pri nosení naťahujú samonavíjacím mechanizmom a nie je potrebné ich naťahovať ručne korunkou. Odkiaľ však pochádza?
Keď sa začnete zaoberať históriou automatických hodiniek, zvyčajne sa dočítate o Abrahamovi-Louisovi Breguetovi z roku 1780 a hodinkách s názvom Breguet Perpétuelle. Zistíte tiež, že tieto samonatahovacie vreckové hodinky (náramkové hodinky prišli až neskôr) boli prvým veľkým úspechom Breguetovej kariéry a že práve vďaka nim sa pravdepodobne stal jedným z najznámejších hodinárov všetkých čias.
Nebol však zďaleka jediným, kto pracoval na projekte samonáťahu, ani pôvodcom myšlienky. Bol to Perrelet. Abraham-Louis Perrelet (zhoda mien je náhodná, ale zaujímavá). A jeho ambiciózna vízia vytvoriť hodinky, ktoré by sa naťahovali samé bez vonkajšieho zásahu, inšpirovala v 70. rokoch 19. storočia mnohých.
Perreletove prvé automatické vreckové hodinky v histórii hodinárstva. Zdroj: www.perrelet.com
Perrelet bol dlhé roky Breguetovým učňom a po rokoch praxe v jeho dielni túžil vyrábať vlastné výtvory. Jednou z najväčších nepríjemností vtedajších hodiniek bola nutnosť naťahovať ich každý deň malým kľúčikom. Perrelet preto vymyslel automatický systém, ktorý bol poháňaný prirodzenou kinetickou energiou pohybujúceho sa ľudského tela. Bol to teda Perrelet, kto do hodiniek vložil rotor. A po rokoch neúspešných pokusov v roku 1777 konečne predstavil prvé hodinky s automatickým naťahovaním v histórii. Na úplné natiahnutie pera bolo údajne potrebných 15 minút chôdze.
Perreletove výsledky však neboli presvedčivé (rovnako ako pokusy mnohých ďalších hodinárov), pravdou však zostáva, že Breguet "len" zdokonalil systém samonáťahu. Dôležité je, že jeho zariadenie bolo účinné, spoľahlivejšie (hoci nie bezchybné) a v zásade dokonale jednoduché – kmitajúce závažie reagujúce na jednoduchý úkon chôdze.
Závažie bolo odpružené tak, že sa po každom pohybe vrátilo do pôvodnej polohy, pričom súčasne tlačilo nahor dve perové pružiny a zastavilo sa, keď boli pružiny úplne stlačené.
Breguet predal svoje prvé Perpetuelle, "večné" hodinky, vojvodovi z Orléansu v roku 1780. Nebolo pochýb, že mu prinesú veľkú slávu na dvore vo Versailles a v celej Európe. Perpetuelle, kráľovské hodinky par excellence, boli v tom čase považované za technicky aj esteticky najlepšie. Záznamy potvrdzujú, že majster ich v rokoch 1787 až 1823 vyrobil a predal približne šesťdesiat.
Iné zdroje uvádzajú, že Perreleta v skutočnosti predbehol francúzsky vynálezca Hubert Sarton, ktorý sa snažil dokázať, že Perreletove hodinky boli inšpirované jeho prácou. Svoje návrhy však uverejnil až v roku 1778, teda rok po Perreletovi.
Samonáťah ide do náramkových hodiniek
V oblasti vreckových hodiniek sa Breguetov mechanizmus príliš nezmenil. A hoci nebol dokonalý (napríklad nebol vyriešený problém predbiehania pera atď.), princíp sa postupne preniesol do náramkových hodiniek, ktorých rozmach vyvolala prvá svetová vojna a potreba vojakov nosiť časomieru na praktickejšom mieste, než je vrecko.
Vojaci však ešte nemali samonavíjacie hodinky v prebaloch. Po vojne sa však všeobecné zameranie na vývoj menších a praktickejších náramkových hodiniek rozhodne neskončilo. Netrvalo dlho a samonáťah sa dostal aj do náramkových hodiniek. Veď kinetická energia získaná pohybom ruky ďaleko prevyšovala energetické možnosti vreckových hodiniek.
Harwood, Leroy alebo Rolex?
Uvedomil si to aj opravár hodiniek z anglického Boltonu John Harwood, keď vynašiel "nárazníkový" automatický strojček, kde pružinové nárazníky obmedzovali otáčanie kmitajúceho závažia na 180 stupňov namiesto plných 360.
Po podaní britských patentov v roku 1923 a švajčiarskych, francúzskych, nemeckých a amerických patentov v roku 1924 na automatické náramkové hodinky začal Harwood s pomocou švajčiarskeho výrobcu Fortis v roku 1928 vyrábať hodinky v továrni vo Švajčiarsku, čím dal európskej verejnosti možnosť používať hodinky, ktoré mohli pri plnom naťahovaní fungovať až 12 hodín, čo bolo na tú dobu veľa. Len v roku 1928 údajne vyrobili viac ako 30 000 automatických strojčekov.
Patent a John Harwood pri práci. Zdroj: http://www.harwood-watches.com
Ich prvé automatické hodinky boli uvedené na trh v roku 1928 – žiaľ, bolo to tesne pred tým, ako koncom roka 1929 zasiahla trh kríza. Po krachu na newyorskej burze stratila spoločnosť The Harwood Watch Company svojho sponzora, nezanikla úplne, ale už sa nikdy nezotavila.
Hodinky vznikli v spolupráci spoločností Fortis a Harwood. Zdroj: www.fratellowatches.com
Harwood sa údajne inšpiroval k nápadu po tom, ako sledoval deti hrajúce sa na hojdačke. Ale bolo to naozaj tak? V takom veľkom odvetví, ako je hodinárstvo, si človek nikdy nemôže byť istý skutočným prvenstvom. A tak sa môžete niekde dočítať (aj keď zriedkavo), že s podobným nápadom prišiel v roku 1922 v skutočnosti hodinár Léon Leroy. Len o rok neskôr si však John Harwood nechal udeliť britský aj švajčiarsky patent, takže Leroy mal pravdepodobne smolu.
Bolo však aj obdobie, keď sa o prvenstvo neuchádzal nikto iný ako veľká spoločnosť Rolex. V roku 1930 Harwoodov patent vypršal a viaceré značky využili možnosť vyvinúť automatické hodinky. A bol to práve Rolex, ktorý v roku 1930 vylepšil Harwoodov návrh automatického strojčeka a použil ho ako základ pre slávny model Rolex Oyster Perpetual.
Zdroj: www.watchcentre.com
Zmenili však mechanizmus tak, aby sa závažie mohlo opäť otáčať o 360 stupňov namiesto iba 180. Nový systém závažia umožnil voľnejší pohyb, ktorý pri každej otáčke zachytil oveľa viac energie a jeho rezerva energie bola pri plnom naťahovaní celých 35 hodín.
Zaujímavé je, že aj verejnosť v tom čase začala považovať Rolex za zakladateľa myšlienky automatických náramkových hodiniek, a tak Rolex "zlízol smotanu" za Johna Harwooda. Spoločnosť Rolex sa mu v roku 1956 ospravedlnila a oficiálne mu vrátila všetky zásluhy (... a Léon Leroy bol opäť zahanbený).
Zaujímavý príbeh Harwooda a Rolex by zabral celý článok, preto aspoň anglicky hovoriacim odporúčam prečítať si vydarené pojednanie na stránke fratellowatches.com alebo článok o histórii na webovej stránke výrobcu.
Čo bolo potom
V polovici 20. storočia došlo k rýchlemu pokroku, či už v konštrukcii samotných automatických strojčekov, alebo v inováciách, ako je obojsmerné navíjanie alebo zavedenie guľôčkových ložísk na zníženie trenia.
A tak sa stalo, že automatické hodinky začali vstupovať do hlavného prúdu a začali ich používať značky naprieč celým horologickým spektrom. V druhej polovici 20. storočia sa potom odohral aj slávny boj o prvé automatické chronografy.
Na druhej strane sveta pracovala na automatických strojčekoch aj spoločnosť Seiko, ktorá neskôr v roku 1968 predstavila revolučný automatický kaliber 61GS s rýchlosťou 36 000 bph (u švajčiarskych strojčekov bolo bežných 21 600 bph). Strojček debutoval v rámci prémiového radu Grand Seiko spoločnosti Seiko, ktorý predstavoval (a stále predstavuje) inováciu. V tom istom roku sa Seiko umiestnilo na prvom mieste aj v súťaži ženevských observatórií, čím prekonalo nielen svoje predchádzajúce rekordy, ale aj rekordy svojich švajčiarskych konkurentov.
A tým sa dostávame k bodu, ktorý nechýba v žiadnom historickom článku o hodinkách – ku kríze kremeňa. Nástup hodiniek poháňaných batériami v 70. rokoch 20. storočia spôsobil v hodinárskom priemysle seizmické zmeny.
Mechanické hodinky však katastrofu prežili a praktickejšie automatické hodinky ešte viac. V 21. storočí zažívajú renesanciu a pokiaľ ide o pomer hodiniek s ručným náťahom a automatických hodiniek, sú to práve automaty, ktoré drvia svojho staršieho brata na celej čiare. Ich pokrok je nevyhnutný.
5 NAJ – Ako ďaleko automaty zatiaľ došli?
Hodinári nikdy nenechajú jediný funkčný strojček ležať ladom. Musia ho vylepšovať, vyvíjať, prichádzať s novými spôsobmi práce a prekračovať zaužívané hranice. Aké sú najzaujímavejšie automaty súčasnosti?
Bežný rotor, aký majú všetky automaty? Nuda, nuda, nuda – značka Hublot tým rozhodne netrpí.
Značka Hublot je možno kontroverzná, ale keď ide o technológiu, rozhodne nešetrí slovami. Príkladom je ultramoderný model HUB9013 uvedený na trh začiatkom roka 2024, ktorý namiesto rotora využíva systém závaží, takzvaný Weight Energy System (závažia sú mimochodom z 22kt bieleho zlata s matným čiernym lemovaním).
Ako spoločnosť Hublot skonštruovala nárazuvzdornú časť na oboch koncoch závažia? Tým, že zlaté závažie dopadá na kovový "prst", ktorý je sklopný ako páka. Keď sa časť prsta stlačí, druhý koniec páky zatlačí na kovovú cievku tlmiacu nárazy. Je to podobný systém, aký sa používa na niektorých horských bicykloch, pretože umožňuje vysokú absorpciu nárazov.
Nemyslím si, že sa tento systém dostane v dohľadnej dobe do sériovej výroby, ale ako koncept spoločnosť Hublot možno vyvinula najvýkonnejšiu alternatívu tradičného systému samonáťahu mechanických hodiniek na svete.
Rok 2023 bol tiež plodný – priniesol hodinky Ulysse Nardin Freak One, ktoré posadili komunitu takpovediac na zadok.
Čas ukazuje samotný strojček a nastavuje ho otočná luneta. Zdroj: www.watches-news.com
Okrem netradičnej mechanickej konštrukcie strojčeka, ktorý presakuje až na povrch "ciferníka" k "ručičkám" (žiadny ciferník ani ručičky v pravom slova zmysle tam nenájdete), je unikátny aj samotný patentovaný systém samonáťahu Grinder, ktorý dokáže získavať energiu aj z tých najmenších pohybov zápästia. "Lietajúci kolotoč" sa otáča okolo vlastnej osi a je vybavený kremíkovým nadrozmerným oscilátorom a vlásenkou.
Vnútri sa nachádza manufaktúrny kaliber UN-240 so 72-hodinovou rezervou chodu. Možno ho naťahovať aj ručne – otáčaním v smere šípky.
O ďalší zaujímavý spôsob sa pokúsila značka Perrelet – nehovoriac o tom, že by to bolo v kontexte článku rúhanie. ;) Hodinky Perrelet LAB Peripheral 2021 používajú rotor, ale nie spôsobom, ktorý by ste očakávali: rotory sú umiestnené bokom okolo ciferníka.
Zdroj: www.ablogtowatch.com
(2) Najtenšie – Kto láme rekordy?
Vojna o najtenšie mechanické hodinky je neľútostná a nikdy nekončiaca. Pokiaľ ide o automaty, v roku 2018 značka Bulgari dupla na plyn a porazila dovtedy kraľujúci Piaget s hodinkami s priemerom 4,3 mm... A pridala k tomu Tourbillon. Hodinky Bulgari Octo Finissimo Tourbillon Automatic Ref. 102937 majú iba 3,95 mm.
Ciferník slúži ako základná doska strojčeka, ktorý je naťahovaný obvodovým rotorom. Samotný strojček má údajne iba 1,95 mm.
(3) Najunikátnejší – Vesmírny telúr na zápästí
Mechanické hodinky bez automatického naťahovacieho mechanizmu zvyčajne poskytujú oveľa väčší priestor pre kreativitu (a tak väčšina tvarov a technológií jedinečných alebo "bláznivých" hodiniek je čisto mechanická). Pri hodinkách SpaceOne Tellurium sa však výrobca automatiky nebál. Tento kúsok (predstavený v apríli 2024) vyzerá skôr ako vesmírne plavidlo než ako hodinky.
Elegantná "vesmírna loď" týchto hodiniek vzbudila značnú pozornosť svojím futuristickým dizajnom a vypuklým sklom odhaľujúcim tri sústredné disky, ktoré ukazujú sekundy v strede, skokové hodiny v strede a minúty po obvode. Zobrazuje tiež pohyby Slnka, Mesiaca a Zeme ako pravý teluriový astronomický prístroj.
Tellurium je rotujúci astronomický prístroj zobrazujúci pohyby Zeme a Mesiaca okolo Slnka.
Strojček je Soprod P024, klasickejší automatický strojček s centrálnym rotorom, frekvenciou 4 Hz a dobou chodu 38 hodín.
(4) Najľahšie – Hodinky ako zátka na víno?
Hodinky také ľahké, že ľudia, ktorí ich dostali do rúk, nemohli uveriť, že sú vôbec funkčné? Hodinky Ming LW.01 Automatic vážia len 10,8 gramu... čo by mala byť zhruba hmotnosť zátky od vína.
Vnútri sa nachádza automatický strojček ETA 2000.M1, upravený spoločnosťou Schwarz-Etienne pre MING, ktorý sľubuje rezervu chodu 36 hodín. Strojček je však samozrejme vylepšený alebo odľahčený o niektoré časti, aby sa ušetrila hmotnosť.
Najdôležitejšia je však jedinečná konštrukcia puzdra a predovšetkým materiál: zliatina horčíka, hliníka, zinku a mangánu AZ31 od spoločnosti Smiths High Performance. Je ľahšia ako karbón a pevná ako kov. Namiesto zafírového sklíčka sa spoločnosť MING rozhodla použiť ľahké sklo Corning Gorilla Glass 6. Korunka je vyrezaná z eloxovaného hliníka a priskrutkovaná do kompozitu.
Celkovo majú hodinky hrúbku 6,5 mm a šírku 38 mm – sú teda tiež pomerne malé a hlavne tenké.
(5) Najdlhšia rezerva chodu
Bežne je rezerva chodu približne 42 hodín a 80-hodinovú rezervu nazývame zvýšenou. Ako ďaleko však hodinári v tejto oblasti zatiaľ zašli?
Zatiaľ čo ručne naťahované strojčeky posunuli rezervu chodu na neuveriteľných 65 dní (Vacheron Constantin Traditionnelle Twin Beat Perpetual Calendar), automatické strojčeky trochu zaostávajú. A to o celých 53 dní – strojček Blancpain Tourbillon Volant Une Minute 12 Jours funguje "len" 12 dní. A od roku 2015 žiadny automat tento údaj neprekonal.
Blancpain použil vlastný automatický kaliber 242. Zdroj: www.ablogtowatch.com
Aké najzaujímavejšie automaty ste v poslednom čase videli? Dajte nám vedieť v komentároch.
Každú párnu stredu prehľad nových článkov a súťaže o hodinky na váš email.
Komentáre
zavrieť
Na vašom súkromí nám záleží
Používame súbory cookies pre zaistenie funkčnosti webu a s Vaším súhlasom aj oi. k personalizácii obsahu našich webových stránok. Kliknutím na tlačidlo „Rozumiem“ súhlasíte s využívaním cookies a predaním údajov o správaní na webe pre zobrazenie cielenej reklamy na sociálnych sieťach a reklamných sieťach na ďalších weboch.